www.SweSUB.nu
Jonathan Brisby dödades idag när han hjälpte till med Planen.
Det är fyra år sedan vi lämnade NIMH och vår värld förändras.
Vi kan inte stanna här länge till.
Jonathan var en kär vän.
Jag vet inte hur jag ska hjälpa hans änka.
Hon vet inget om oss eller planen.
Kanske är det bäst att jag inget gör just nu.
Jag kommer att sakna honom.
Jonathan, var du än är...
Dina tankar måste trösta henne ikväll.
Hon väntar på dig, och du kommer inte hem.
Farväl...
...min vän.
Herr Gammelmus?
Är det någon hemma?
Gå härifrån!
-Herr Gammelmus! -Vad vill du?
Herr Gammelmus, kan jag få tala med dig?
Va?
Jag sa: kan jag få tala -
...med dig?
Tack och lov, jag är så glad att du är hemma.
Förbaskade maskin. Man vet aldrig när den ska explodera.
-Jag antar att du inte minns mig. -Jo, du är fru Brisby.
Det var ledsamt att höra om din mans död.
-Nu får du ursäkta mig. -Herr Gammelmus!
Jösses, vad vill du?
Jag vet att du inte gillar besökare, men det här är ett nödläge.
Frun, det där är ett nödläge.
-Min son Timothy är så sjuk. -Timmy? Han med spindelbettet?
-Ge honom bara lite rylrot... -Nej! Han har ju feber.
Tja, jag antar att jag kan slänga ihop nåt.
-Tack. -Följ med, men rör ingenting. Förstått?
-Jag är tacksam... -Hur hög är febern?
Han är brännhet, och helt blöt av svett.
-Och det raspar när han andas. -Raspar, säger du?
-Har han frossa? -Ja, det har han.
-Ligger han under täcke? -Ja.
Kom in, men håll händerna för dig själv.
Jag är mitt i något mycket viktigt.
-Jag förstår. -Gör du?
Titta på den här röran. Schas, flytta på dig.
-Din son har lunginflammation. -Lunginflammation?
Det är inte ovanligt, men man kan dö av det.
Snälla Gud, nej.
Din son måste stanna till sängs. Bädda in honom ordentligt.
Får inte gå ut.
-Men hur länge... -Tre veckor.
Han får inte flyttas på minst tre veckor.
Men det är snart flyttdags.
Du bad om mitt råd, och du fick det.
-Förlåt. -Han måste stanna till sängs.
Blanda det här pulvret i buljong och se till att han dricker det.
Det sänker febern.
-Gud välsigne er. -Välsigna dig själv, det behöver du.
Nu får du ursäkta mig. Du hittar ut.
-Givetvis. Tack ännu en gång. -Schas, schas.
-Sätt fart nu. Gå nu. -Tack så...
...mycket.
Hejdå.
Är allt bra här?
Vad i.. Damen, smyg inte på mig sådär.
Jag ville inte skrämma dig.
Du skrämde mig inte. Jag bara tränar, liksom.
-Du störde min koncentration. -Du ser ganska intrasslad ut.
Ja. Det är nog med träning för idag.
Jag är egentligen ute efter det här suveräna snöret.
Jag ska bygga ett kärleksnäste för två. Förstår du?
Jag förstår. Du har en tjej.
Inte direkt. Jag har inte träffat den rätta än.
Men när jag gör det kommer hela världen att höra vår sång.
Ursäkta mig. Förlåt mig.
Om du fortsätter att föra oväsen så kommer Draken att höra dig.
-Det kanske han redan har gjort. -Skulle inte du också sjunga?
Om du kände vildmarkens lockrop?
Det skulle jag inte göra om det fanns en katt i närheten.
Men hon finns därute, någonstans.
När jag finner henne, kommer det kännas i önskebenet.
-Jag... Vilken katt? -Draken. Han hör till bonden Fitzgibbons.
Titta mot huset. Se om du kan se honom.
Kom ner därifrån! Han ser dig säkert där uppe.
Det är en katt där ute!
-Tyst. Ser han dig? -Nej.
-Jo. -Stå helt stilla.
Det är ingen fara. Han är på väg rakt mot oss.
-Ingen panik. Snabbt eller långsamt? -Mittemellan.
Ändra det till 'snabbt'. Väldigt snabbt. Jag måste gå nu. Ursäkta mig.
Åh, jösses...
Det är en kanin.
Din dummerjöns.
Du blev helt uppspelt av en kanin.
-Du skulle sett dig själv! -Kan du vara tyst?
Du var livrädd. En kanin! Jag visste det hela tiden.
Kan du vara lite tyst?
-Erkänn att du var rädd. -Dumheter. Stå still.
Om jag varit nära en katt, då hade jag nyst skallen av mig.
Du förstår, jag är allergisk mot ka.. Jag är allergisk mot kaa...
Jag är allergisk...
Ursäkta, förlåt...
Snöret! Fort, ta tag i snöret!
Fröken mus, oroa dig inte. Jag är oskadd.
-Ser du? Jag mår bra. -Det är inte därför jag gråter.
Jag tappade Timmys medicin.
Gråt inte. Jag gillar inte att se kvinnor gråta.
Var jag toppen, eller var jag toppen?
Såg du katten där ute, droppande och blöt... av vatten?
Jag går tillbaka till Herr Gammelmus imorgon.
Du var inte illa själv. Vi är ett riktigt bra lag.
Här. Du tappade den där borta.
Ingen bråkar med gamle Jeremy. Ingen!
Där är den! Timmys medicin.
Tack. Tack så mycket.
Är det... va? Är det? Jag menar, det är det.
Jag såg att den låg där, och jag sa...
-Jag heter Jeremy. -Jag är fru Brisby.
Tack igen. Jag måste gå hem nu.
-Var bor du? -I trädgården, vid stenen.
Jaha... Gillar du mig?
Det är klart att jag gillar dig. Hej då.
Nej, jag menar...
Jag menar, du tycker inte att jag är klumpig eller så?
Förlåt. Ursäkta mig. Förlåt mig.
Ska du bygga ett bo måste du lära dig hur man behandlar en dam.
Ja. När du har rätt, så har du rätt. Och du har rätt.
Inga tjejer jag träffar vill ha nåt allvarligt.
Jag tvivlar på att de skulle överleva.
Det kanske är min stil.
Men du var ju flicka en gång. Du kan lära mig hur man...
-Du vet, hur man... -Uppför sig?
Så illa är det inte. Jag behöver bara några tips för att finputsa min stil.
Jeremy, jag måste gå hem.
Jag kan flyga dig hem. Vi kan prata på vägen.
Åh, nej tack. Jag är höjdrädd.
Okej, då går vi.
Hej då.
Jag tror att jag har möjligheter. Tjejer gillar väl sportiga typer?
-Jeremy, du står på min svans. -Oj, ursäkta mig. Förlåt mig.
-Jag borde kanske leta efter mamma. -Det tror jag inte, Martin.
Brisby? Brisby?!
Tant Näbbmus.
-Tant! -Åh, nej.
-Brisby! -Hon väcker Timothy.
-Brisby... -Hon är inte här!
Brisby...
Varför lägger hon alltid näsan i blöt när ingen vill det?
Martin!
Tack, mitt barn. Jag måste tala med din mor.
Tant är utschasad. Varför just jag?
Att jag skulle själv vara ansvarig för hela fältets välfärd är monstruöst.
-Brisby! -Mamma är inte här.
Tant Näbbmus, Timmy är sjuk.
Kära Cynthia, dra inte i mig.
Är hon inte här?
-Lämnade hon er barn ensamma? -Jag är gammal nog.
Vem vet vad råttorna ute på fältet sysslar med för upptåg.
Kära Cynthia, sluta fladdra. Du är precis som din mor.
-Jag är inte rädd för någonting. -Hon gick till Herr Gammelmus.
Gammelmus? Den gamla virrpannan.
-Varför det? -Tant Näbbmus, Timmy är sjuk.
Tålamod, flicka lilla. Varför till Gammelmus?
-Timmy är sjuk. -Timothy är väldigt sjuk.
-Timmy sjuk? Så förfärligt. -Jag är inte mörkrädd.
-Martin. -Jag är inte rädd för bonden.
-Jag hör inte. -Jag är inte ens rädd för Draken.
Jag är inte ens rädd för Storugglan.
-Kan du vara tyst? -Var tyst själv.
-Martin. -Brådmogna monster.
-Malliga oxgroda. -Bortskämda slyngel.
-Tjatmoster. -Jaså!
Det räcker så, tack.
'Kasta inte pärlor för svin' säger jag alltid.
Det inkluderar fräcka griskultingar. God dag.
-Din oförskämda lilla... -Martin!
-Tant Näbbmus, vad pågår här? -Just det.
-Kom in igen, är du snäll. -Inte för halva kungariket.
Jag har bara en sak att säga: Det där barnet är en slyngel.
-Ja, jag ska tala med honom. -Jag kom för att berätta -
- att frosten gått ur marken och det är snart flyttdags.
Gör dig redo att flytta din mycket, mycket underliga familj.
God dag.
Man vet inte vad som lurar där ute, med alla råttor i fältet.
-Barn, nu har ni allt ställt till det. -Det var Martin.
Näbbmusen vill oss väl. Hon vill bara hjälpa till.
Förlåt mig, mamma.
-Kommer Timmy att dö? -Nej, älskling. Han är bara väldigt sjuk.
Vad är det för fel på honom, mamma?
Herr Gammelmus kallade det 'lunginflammation'.
Lunginflammation?
-När blir han bättre? -Snart, hoppas jag.
Till sängs med er nu.
-Älskling, det kom en man idag från NIMH. -NIMH?
Ja, du vet. Nationella Institutet för Mental Hälsa.
Han frågade om vi märkt något konstigt med råttorna på gården.
-Jag sa nej, inget ovanligt. -Beth, jag måste gå upp tidigt.
Jag fick gåshud när jag hörde honom prata på det sättet.
Som om råttorna kunde ha någon fruktansvärd sjukdom.
-God natt, Beth. -Jag sa att du skulle ringa upp.
-Vad var det jag sa? Flyttdags. -Det är inte möjligt.
Det är det visst. Jag antar att du inte packat.
Men Timmy då? Kylan i luften kan döda honom.
Den traktorn kommer säkerligen att göra det.
För sista gången, få dina barn härifrån innan det är försent.
Spring! Plogen är här! Spring för livet!
Det är flyttdags!
Spring! Plogen är här!
Spring!
Spring härifrån!
Brisby.
-Hämta Timothy. -Ta med barnen härifrån.
-Mamma, vi kan inte lämna Timmy. -Gå med tant Näbbmus.
Jag måste försöka stoppa den där saken.
Vänta! Du är galen! Brisby, kom tillbaka!
Brisby! Håll i dig!
Brisby.
Kom nu. Kom med.
Va?
Sicken otur. Bränsleslangen har gått av.
Han kommer tillbaka imorgon. Jag önskar att Jonathan var här.
Ja, men det är han inte.
Sluta nu!
-Vad ska jag göra? -Vi kommer nog på nåt.
Kom nu. Vi går härifrån.
Storugglan vet nog vad man ska göra åt det.
-Du måste gå till honom. -Det kan jag inte. Ugglor äter möss.
Mitt barn, visa lite mod! Vi slåss för Timmys liv!
Jonathan, jag är rädd att din fru har desperata problem.
Ett besök hos Storugglan kan säkerligen vara förtjänstfullt.
Far till Ugglan då, fru Brisby.
Far dit!
Fin kväll, va? Jag sa ju att du skulle älska att flyga.
Jag vet inte hur du lyckades övertala mig!
Tacka mig inte, fru Bris.
När vi kommer till Storugglan så vet han vad vi ska göra med allt.
Ugglor äter möss.
Bara när det är mörkt.
Det måste vara Ugglans träd där borta.
Hallå?
Är det någon hemma?
Stället verkar övergivet. Det är nog bäst att vi drar.
Stig in i mitt hus.
Kom in, eller gå härifrån.
Timothy. Kom ihåg Timothy.
Varför har du kommit?
Förlåt att jag stör dig, men min sons liv är i stor fara.
-Plogen har kommit tidigt i år. -Flytta din familj.
Jag skulle göra det, men Timothy har lunginflammation.
Han kan inte ens gå ur sängen.
Du måste flytta till en plats som är säker för plogen.
Snälla du, det måste finnas ett annat sätt.
Det finns inget annat sätt.
-Jag måste säga god kväll, fru..? -Fru Brisby.
Brisby? Fru Jonathan Brisby?
Ja.. Han var min man. Men hur känner du till honom?
Det är inte viktigt. Men jag säger detta:
Hans namn är inte okänt i denna skog.
Snälla ni, jag gör vad som helst för att rädda Timmy.
Vad som helst.
Det finns ett sätt. Gå till råttorna.
-Men jag känner inga råttor. -I rosbusken.
Ja, nära bondgården.
Gå dit. Fråga efter Nicodemus.
Nicodemus? Men hur kan de hjälpa?
De måste flytta ditt hus till stenens läsida.
Inga råttor kan flytta mitt hus...
De har sina sätt.
Jag förstår inte, men jag ska göra som du säger.
Det är kväll. Jag måste gå.
Kom ihåg, stenens läsida.
-Vad sa han? -Han sa åt mig att gå till råttorna.
Råttorna? Vilka råttor?
Stenens läsida.
Fru Bris? Bris?
-Förlåt mig. Ursäkta mig. -Jeremy? Vad i hela friden..?
-Jag är förklädd. -Snälla Jeremy.
Inte nu. Jag försöker hitta ingången. Törnbuskarna är väldigt täta.
Låt mig hjälpa dig.
Kan du vara tyst? De kommer höra dig.
Jag måste hitta Nicodemus innan bonden lagar traktorn.
Jag håller utkik.
Kan du... Du kommer ta kål på oss båda.
Jag ser ingen på väg hit.
Om du verkligen ville hjälpa mig, då skulle du gå härifrån.
Det är väldigt modigt av dig, fru Bris, men jag...
Men jag kan inte lämna dig här ensam.
Om någonting skulle hända... Tänk på barnen!
-Där har vi det. -Det har vi vadå?
Jeremy... Någon stark borde skydda mina barn -
- utifall traktorn startar igen. -Utifall...
Du, vad sägs om mig?
-Skulle du det? -Javisst. Det är jättebra övning.
Tjejer kan inte motstå en kille som har god hand med barn.
Du vet, den husliga typen. Spela spel, hjälpa till, huslig.
Ja, huslig.
Men vad som än händer, berätta inte var jag är.
-Mina läppar är förseglade, fru Bris. -Hej då.
Lycka till med råttorna.
Var bor du?
Vid den stora stenen i trädgården. Ställ inte till med problem.
Ingen fara, fru Bris. Jag älskar barn, och barn älskar mig.
Barn älskar mig, och jag älskar barn.
Jag älskar barn och...
Draken, din lata kisse. Gå och fånga några råttor i ladugården.
Jag har aldrig sett en katt sova så mycket.
Hej... Jag är fru Brisby.
Jag skulle träffa Nicodemus. Är du Nicodemus?
Snälla, jag behöver hjälp.
-Vem är där? -Det är jag.
Fru Brisby? Vad.. Vad gör du här?
-Tack och lov, det är du. -Hur i hela världen kom du in hit?
-Plogen kom tidigt till fältet. -Du lär allt knalla ut samma väg igen.
Jag kan inte ta ut Timothy. Kylan i luften dödar honom.
Det är ett annat problem. Det förklarar inte vad du gör här.
Den stora råttan jagade iväg mig, men jag måste träffa Nicodemus.
-Ugglan sa att jag skulle gå till honom. -Ja, det kanske du borde...
Ugglan sa?
Vänta nu, vilken uggla? Vad pratar du om?
-Jag gick till Storugglan. -Säger du att du träffade Ugglan?
Ja, och han sa att jag skulle fråga efter Nicodemus.
-Jag känner Nicodemus. -Han bor med råttorna.
Mer exakt så är han råttornas ledare.
-Känner du honom? -Ingen har någonsin träffat Ugglan!
-..och sedan överlevt. -Snälla du, kan du ta mig till Nicodemus?
Ja.
Men för din egen skull så hoppas jag att du talar sanning.
Kom.
Den stora råttan vid ingången då? Jag kan inte gå tillbaka dit.
Det är bara Brutus. Följ mig.
Kom nu då!
Jonathan, din fru har slutligen kommit.
Kanske kan jag nu återgälda din godhet mot mig.
Men fru Brisby kommer ändå tjäna NIMH:s råttor långt mer än tvärtom.
Jag är rädd att Jenner kan skada henne. Han är uppfylld av maktlusta.
Hittills har amuletten varit säkert gömd.
Men om han hittar den... Gud hjälpe oss.
-Förlåt, men jag märker att du haltar. -Det har du inte med att göra.
Det du kommer att se härinne måste du svära på att hålla hemligt.
Ja, jag...
-Svär på det. -Jag lovar.
Om det kom ut skulle människorna gräva sig ner hit och spränga stället.
-Är det alltid så mörkt? -Vi är en meter ner.
Det är det vackraste jag någonsin sett.
Avslöja ert namn.
Justin, din pappskalle. Släpp mig!
Okej, det var bara ett skämt. Inget illa menat.
Mötet har redan börjat.
-Vad är det fråga om? -Får jag fråga vem?
Ja, ja. Hon är pålitlig. Det är ingen främling.
Får jag lov att presentera Justin, kapten över vaktstyrkan.
-Justin, fru Brisby. -Inte fru Jonathan Brisby?
Jo, det är det.
Det är en ära och ett privilegium, kära dam.
Kan vi hoppa över formaliteterna?
-Så vackert. -Frun?
Ljusen. De är väldigt ljuvliga.
Ja, det är de. Vi har haft elektricitet i fyra år nu.
-Fem. -Jonathan talade ofta om elektricitet.
Men vår skam är att vi stjäl den från bonden Fitzgibbons.
-Stjäl? -Allt det ska ändras.
Han menar att vi jobbar på en plan.
Jag menar att vi har en plan, och stjälandet ska upphöra.
Just ja, varför bad ni mig komma?
Det är Jenner. Han är igång igen.
-Där blåser en farlig vind. -Han står framför Rådet nu.
Den här gången attackerar han Nicodemus öppet.
Och planen, säkerligen.
Det kommer inte leda någonstans. Det är snart förbi.
Se upp, min pojk. Han är farlig.
Jenner kan bli NIMH-råttornas undergång.
Förlåt att jag kom vid ett så dåligt tillfälle. Jag antar...
Nej, sköna dam. Du är välkommen.
Vi brukar ta oss på lite för stort allvar.
Planen är bara dumheter. En babblande gamlings fantasi.
Nicodemus vill att vi förstör vår koloni och leda oss till svält ute i vildmarken.
-Goda, gamla Jenner. -Vänta. Lyssna.
-Flytten till Törndalen är en bra plan. -Icke. Vi har allt vi behöver här.
-Du menar att vi stjäl allt vi behöver? -Kom nu, din misstänksamma gamla get.
Om vi stannar kvar här så kommer människorna hitta oss till slut.
-De kommer förgöra oss direkt. -Han har rätt. Vi kommer dödas.
-Inte om vi tar dem först. -Han menar krig.
-Vi är för få. -De är för många.
Hör på mig. Törndalen-planen är skapad av idioter och drömmare.
Vi... Vi pratade just om er.
Det var uppfriskande, Jenner. I vanliga fall skriker du om oss.
Vem är det där? Ni kan reglerna. Inga besökare är tillåtna här.
Får jag presentera fru Jonathan Brisby.
Jonathan Brisby är död.
Hon är inte en av oss. Vad menar ni med detta?
-Skicka iväg henne. -Låt oss återgå till ämnet.
Vänta! Hon har varit till Storugglan.
Han har sagt till henne att vi kan flytta Brisbys hem till säkerhet.
Hennes hem var Jonathan hem.
Vi har brådskande problem själva. Låt lägre stående djur klara sig själva.
-Ordning, ordning! -Vänta, min vän.
Jag ser ett gyllene tillfälle. Den här typen av manöver är farlig.
-Olyckor kan hända. -Olyckor?
-Jenner. -Jag förklarar senare.
Fru Brisby. Tusen förlåt, min kära. Ursäkta min kollegas dåliga humör.
Det skulle vara en ära att hjälpa Jonathan änka på alla sätt.
-Vi är dina ödmjuka tjänare. -Tack.
Jag stöder förslaget!
Motionen har lagts och fått stöd. De som är för, visar handen.
Han planerar någonting. Ta fru Brisby till biblioteket.
-Vi går till Nicodemus efter mötet. -Motionen bifalles.
Okej, vänta lite nu. Det är inte som ni tror.
Ni förstår inte vad jag gör här.
Du tror att du kan komma och snoka, snatta och stjäla när alla är ute.
Låt mig förklara...
-Vilken fin hatt ni har! -Försök inte smickra in dig.
Jag vet att du är i maskopi med de gräsliga råttorna.
-Råttorna? Vilka råttor? -Ligister, hela bunten.
Varför sa du 'råttor'?
Du tror att världen ska försörja dig, eller hur?
-Just det. -Fel.
Fel! Snälla tanten, ni gör ett misstag.
Ju tidigare ni förbrytare lär er att ni måste förtjäna det ni får...
Vänta, kan vi inte...
-Kan vi inte tala om det här? -Ju tidigare, desto bättre.
Du kan inte lämna mig såhär. Det finns en ka...
Han är en väldigt stor... Han kanske...
Bra. Bra att bli av med dig. Teresa, Martin!
-Det är det minsta du förtjänar. -Tant?
Där är ni!
Håll ett öga på den här huliganen.
Se till att han inte kommer undan innan jag har hämtat hjälp.
Jag skulle inte försöka nåt om jag var dig, din svarta vråk.
Jag skall återvända.
-Jaha, vi släpper väl honom då. -Men, Martin!
Mamma hjälpte en kråka på fältet i förrgår.
-Han försöker prata. -Han ser ut som en galning.
Han tog med henne hem till Storugglan. Det kan vara samma kråka.
Det är jag. Jag är kråkan. Knyt loss mig snabbt. Jag står inte ut.
-Vad gör du här? -En bra fråga, men fråga inte. Benen!
Den stackars kalkonen ramlade.
Jag är inte en kalkon!
-Er mamma... -Var är vår mamma?!
-Din stora vråk. -Vad har du gjort med henne?
Det är bäst att du berättar annars binder jag dig igen.
I rosbusken och möter råttorna.
-Tog du vår mamma till råttorna? -Jag ska leta rätt på henne.
Nej, lyssna. Vänta lite.
Råttorna är snälla. Goda, ikväll. Stanna.
De kommer hit för att flytta huset till en säker plats. Förstår ni?
Ugglan sa att de är snälla och smarta.
Du har rätt. Han är en galning.
Nej, ni måste... Gör det inte.
-Trötta inte ut honom. -Nej.
-Var kortfattad. -Ja.
-Säg det du ska, och gå sen. -Jag ska inte vara i vägen.
Justin stör honom tillräckligt med allt sitt löjliga struntprat.
-Här är det. -Tack, herr Gammelmus.
Jag förstår inte vad Nicodemus ser i den pojken.
Jag kommer och hämtar dig.
-Kortfattad. -Kortfattad.
Kom närmare, mitt barn. Var inte rädd.
Herrn...
Storugglan skickade mig till dig.
Gjorde han? Han är en kär kamrat.
Närmare.
Fru Jonathan Brisby. Vilken ära detta är.
Hur kommer det sig att alla känner Jonathan?
Han var en god vän till NIMH:s råttor. Han kom själv från NIMH.
-Ers majestät, min familj är... -Jag känner till ditt problem.
Det ligger en bok där. Läs orden.
Jag kan läsa, lite grann. Jonathan lärde mig det.
Barnen är bättre...
...på det än jag.
Läs.
"Jonathan Brisby möjliggjorde...
...råttornas flykt från NIMH:s fruktansvärda grymhet."
Jonathan?
"Han dö...
...dödades idag när han drogade bondens katt, Draken."
Jag.. Jag visste inte vad som hände.
Varför berättade han aldrig för mig om er?
För att besvara det, måste jag berätta om NIMH och vår plan.
Gå. Titta där.
Från början var vi vanliga gaturåttor.
Vi stal vårt dagliga bröd och levde på människornas arbete.
Vi fångades, sattes i burar, och skickades till NIMH.
Där fanns många djur i burar.
De utsattes för den mest fruktansvärda tortyr -
- för att tillfredsställa någon vetenskaplig nyfikenhet.
På nätterna hörde jag ofta dem gråta ut sin ångest.
Tjugo råttor och elva möss gavs injektioner.
Vår värld började förändras.
Så, en natt, tittade jag på orden under burens dörr...
...och förstod dem. LYFT REGELN FÖR ATT ÖPPNA DÖRREN
Vi hade blivit intelligenta.
Vi kunde läsa.
Miraklet hölls hemligt för forskarna och i nattens tystnad -
- rymde vi genom ventilationssystemet.
Mössen blåste iväg...
De sögs ner i mörka lufttrummor mot sin död.
Alla, utom två. Jonathan och herr Gammelmus.
Vi var stoppade av en låst dörr på taket.
Det var Jonathan som gjorde så att dörren kunde låsas upp.
Jag har en gåva. Kom. Jonathan ville att du skulle ha den.
Den är så vacker.
-Den sover. -Sover.
När den bärs av någon med mod i sitt hjärta, glöder stenen rött.
Den får ett bländande sken.
Mod i hjärtat ovanligt är. Stenen har kraft när det finns där.
Titta, en gravering.
"Du kan låsa upp alla dörrar om du bara har nyckeln."
Tack. Jag ska alltid ta väl hand om den.
Jonathan kunde inte berätta om NIMH för injektionerna saktade ner åldrandet.
Du förstår, du skulle ha blivit gammal när han förblev ung.
Nicodemus?
Båtarna är redo och väntar. Vi kan åka när som helst.
Bra. Mitt barn, ska vi åka till ditt hem?
Ikväll måste du flytta ditt hus till stenens skyddade sida.
-Stenens läsida. -Ja.
Jag fattar inte.
Med Nicodemus ur vägen, vad stoppar oss från att ta över?
-Jenner, du kan inte döda Nicodemus. -Ingen blodsmak, va?
-De har tagit djuret ur dig. -Tänk om vi blir upptäckta?
Brisbys hus är ett stort cementblock. Tänk om det skulle falla när det flyttas?
-En olycka? -Givetvis.
Kapa linorna, och tyngden kommer krossa hans ben!
-Det är riskfyllt. -Utan Nicodemus kommer planen att dö.
-Vi kan stanna här hur länge vi vill. -Men Justin då?
Han tar jag hand om.
När vi har ett stort projekt utomhus gör Gammelmus ett sömnpulver till Draken.
Hur får ni honom att äta det?
Någon måste gå in i husets kök och lägga det i hans skål.
Den enda vägen in i köket är genom ett litet hål i golvet.
Gammelmus försökte igår Det var så han...
-Bröt benet. -...bröt benet. Just det.
Det var nära ögat.
-Vad är där uppe? -Kvarnen. Den faller i bitar.
Hoppas den står kvar, åtminstone tills vi är klara med planen.
Planen? Vad går planen ut på?
-Att leva utan att stjäla, förstås. -Det är fel att ta el från gården.
Mitt barn, vi kan inte längre leva som råttor.
-Vi vet för mycket. -Vi är nästan framme.
Ers majestät, jag borde gå och förbereda barnen inför kvällen.
-Vi väntar här tills det blir mörkt. -Angående Draken, kanske...
Det var inget. Adjö.
Jag är frivillig... till Draken.
Nej, fru Brisby.
Nicodemus, det är inte ett jobb för henne.
-Snälla. -Som ni vill.
Okej.
Jag möter dig på västra sidan av huset vid skymningen.
Tack. Jag måste vara galen.
Adjö. Jag måste vara galen!
-Ursäkta mig, förlåt mig. -Jeremy?
-Jag är förföljd. -Förföljd?
Det är en galen tant med hatt.
Hon har stora tänder. Hon band mig och sen...
-En glänsare. -Va?
Du har en glänsare.
Får jag hålla den? Snälla, får jag?
Jeremy, hör på. Jag behöver massor av snören.
-Snören. -För att flytta blocket.
Flytta blocket.
Du! Jag har snören. Jag har sparat dem.
-Har du? -Javisst. Röda, blå, gröna, gula...
Hör på. Hämta alla snören du kan.
Okej.
-Det kommer ta hela dagen. -Bra. Sätt fart.
Jag tänkte bara nämna i förbigående...
Jag har alltid velat ha en alldeles egen glänsare.
-Kan du sätta fart? -Visst.
Ursäkta mig. Förlåt mig. Adjö.
Inte lång tid kvar nu. Hon diskar. Här är pulvret.
-Nervös? -Väldigt.
Var inte det. Det kommer gå bra.
Jag hoppas att jag inte stört era planer.
-Dumheter. Varför säger du det? -Jag trodde att jag skapat gräl.
Menar du Jenner? Inga problem.
Justin, jag hoppas verkligen att ni tar er till Törndalen.
Det gör vi. Lyssna.
Fru Fitzgibbons fyller Drakens skål.
-Beredd nu. -Jösses.
Lämna kappan. Den kanske fastnar i nåt.
Här är pulvret.
-Jag tror inte jag klarar av det här. -Jo, det gör du. Ta ett djupt andetag.
Koncentrera dig på skålen. Titta inte på dörren. Beredd nu.
Okej, Draken. Jag kommer.
Beredd...
Nu. Nu!
Jag kommer, jag kommer.
Kom tillbaka!
Mamma, släpp inte in katten än. Jag har fångat en mus.
-En mus? -Får jag behålla den? Får jag?
Nej, Billy. Släpp ut den.
-Jäklar. -Snälla mamma?
-Jag kan ha den i Porgys gamla bur. -Okej då. Kom nu, Draken.
Jag får hämta dig senare.
-Råttor. Råttor? -De kommer hit när som helst.
De ska flytta vårt hus dit bort vid stenen.
-Fel. -Flytta det på riktigt.
-Inte så länge jag håller vakt. -Tant Näbbmus, jag är inte rädd.
Rädd, mitt barn? Jag har ingen rädsla för de där stora jättebestarna.
Och skulle en av de håriga barbarerna komma in genom dörren...
Råttorna!
Jag kommer, jag kommer. Ta det lilla lugna.
Hallå? Vem?
NIMH? Ja, just, NIMH.
Ja, jag vet. Ni ringde om råttorna.
Jag vet inget om nåt konstigt beteende men fällorna funkar då inte.
På morgonen? Passar mig utmärkt.
Nej, nej. Ni kan gräva bort hela rosenbusken bara.
Jag vill få råttorna utrotade. Det kostar väl inget...
Okej, då. Vi syns imorgon bitti. Hej då.
NIMH. De kommer hit. Jag måste varna Justin.
Teresa!
-Martin! -Tant är rädd.
Dra i repen. Försiktigt. Försiktigt!
-Ta det lugnt bara. -Nicodemus samarbetar perfekt.
-Jenner. -Står på precis rätt plats.
Jenner, jag kan inte göra det.
När blocket kommit halvvägs, då kapar du repet!
Få inga idéer nu, min vän. Du är fast i det här.
Kom igen, grabbar. Lägg manken till nu.
Var beredd med kniven.
Beredd.
Skär nu.
-Nu! Skär! -Nej!
Martin!
Hjälp mig. Skynda på. Sådär ja.
Kom igen, kom igen. Vi kommer.
Okej. Jag ser honom.
Nicodemus.
Åh, nej. Nej.
Vänner, vi kan inte flytta Brisbys hem.
Vi kan ju inte bara lämna det här i leran.
-Utrustningen är en stor röra. -Justin!
En dag ska vi resa till Törndalen precis som Nicodemus ville.
-Men inte nu. -Justin!
Fru Brisby.
Kom. Låt oss återvända till rosbusken, där vi hör hemma.
Herr Gammelmus. Vad hände?
-Barnen! -Nej, de mår bra.
Nicodemus... är död.
Åh, nej.
Ni är i stor fara. NIMH kommer.
-Kom. Låt oss återvända till rosenbusken. -NIMH kommer.
-NIMH? -Imorgon bitti.
Ni dör allihop om ni inte lämnar gården inatt.
-Lögner. -Snälla! Ni måste tro på mig.
-Tänk om det är sant? -Vi blir dödade allihop.
-Lyssna inte på henne. Hon är hysterisk. -Ge er iväg nu!
-Ge dig iväg själv. Jag har fått nog. -Jenner!
Justin. Justin!
Jenner, sluta nu.
Stenen!
-Jenner. -Ur vägen!
Jag vill ha stenen.
Jenner!
-Justin. Justin. -Mitt svärd!
Det var du.
Det var du. Du dödade Nicodemus. Det var ingen olycka.
Ja. Jag dödade honom.
Han ville förstöra allting.
Jag har lärt mig detta: 'Ta det du kan, när du kan.'
Då har du inte lärt dig någonting.
Vänner, ikväll far vi till Törndalen.
Vi lämnar inga spår.
Inga bevis för att NIMH:s råttor någonsin existerat.
Kom.
Hallå? Är det någon däruppe?
-Martin? -Mamma!
-Mamma, har vi flyttat snart? -Snart så.
Det sjunker. Det sjunker.
Justin, blocket! Det sjunker.
Va?
-Kom! -Det sjunker.
Det måste vara ett grottras undertill.
Här, knyt ihop de här repen.
Jag kastar ett rep runt stenen. Brutus, hämta lite rep fort.
Knyt ihop blockets rep där. Skynda på, kom igen! Sätt fart!
-Mamma. Mamma! -Vad är allt det där svarta?
Kom, Teresa. Upp på bordet, Cynthia.
-Men Timmy då? -Hjälp oss ut härifrån!
Mamma!
-Vi behöver ett rep till. -Det går sönder.
Fort, ta den genom hålet.
Vi förlorar den.
Håll ut. Släpp inte.
-Håll i min fot. -Jag kan inte andas.
Åh, nej. Kom igen.
-Det sjunker ännu mer. -Vi förlorar den.
Mod i hjärtat ovanligt är. Stenen har kraft när det finns där.
Stenen.
Mamma, jag är trött på att ligga. Jag vill gå upp.
Du ska inte gå upp.
Fru Bris. Bris, var är du?
Här borta!
Här är det. Jag tog med hela boet.
Det finns mycket mer där jag hittade det här. Jag har kontakter.
Du! Ditt hus har flyttat.
Åh, nej! Vad ska jag göra med alla snören?
Du kommer nog på något.
Vad spelar det för roll?
Vad ska en kille som jag med ett kärleksnäste till?
-Ursäkta mig, förlåt mig. -Ursäkta mig, förlåt mig.
Titta, mamma. En kalkon till.
Stanna kvar där.
Fru Bris, fru Bris.
Kan jag få glänsaren? Jag måste få glänsaren.
Fröken B, jag måste ha den.
Flickor kan inte motstå en glänsis. Snälla, snällaaaaa!
Jag gav den till Justin.
-Vem fasen är Justin? -Råttornas ledare.
'Råttornas ledare.' Hur kunde du göra så mot mig?
Vad ska jag säga? Fru B? Vad ska jag göra?
Tjaa... Var bara.. Sportig!
Just det. Sportig.
Jag ska bara vara lite...
Mamma, for råttorna verkligen till Törndalen?
Ja, det gjorde dom.
-Får vi någonsin träffa dom? -Kanske.
-Idag! -Nej, när du blir äldre.
-Brisby! -Tant näbbmus!
-Tant! -Åh, nej.